Baserat på en sann historia
Released on www.Danishbits.org
15 januari, 2015
Kom, så går vi.
Jag har stekt ägg.
Jag hämtar dig efter träningen, kl. 17.00.
Klockan 18.00.
Jag vill träna lite extra.
Bråkar den där Chad fortfarande med dig?
Nej.
Okej.
Kom, Sammy.
Jag funderade lite...
Jag borde ringa tränaren.
Nej! Fan heller!
Tänk på språket.
God morgon.
Tack.
Varsågod.
God morgon.
Hej, pappa.
Warriors spelar mot Thunder i Oklahoma City.
Hur tror du att det går?
Tja, Steph Curry gjorde 32 poäng igår.
Så jag tror att Chef Curry krossar dem.
Jag vet inte det. Durant är ganska bra.
Han utsågs till MVP senast.
John.
Tänker nån välsigna maten?
Okej, då gör väl jag det.
Herre, även om han går mig på nerverna,
är jag tacksam för min son.
Jag vet att du har skapat honom av en anledning,
som bara du känner till än så länge.
Välsigna maten för våra kroppar. Amen.
- Amen. - Amen.
Jag funderar på att höja din veckopeng till 100 dollar.
Vad gör du?
Din mamma försöker få sin sons uppmärksamhet.
Hej, John.
Läget?
En kram.
Åk nu.
Hej, mrs J.
Hej, Chayla och Emma. Hur är det?
Det är toppen, mrs J.
Jag försökte bli vän med dig på Instagram, men jag gjorde nog nåt fel.
Herregud!
Åk nu, mamma.
Jag skojar!
Ha en bra dag!
Hej då!
- Hej, Abby. - Hej.
God morgon, elever.
Idag är det torsdag, den femtonde januari.
Årsbokskommittén har möte efter skolan.
Och det är basketmatch kl. 16.00 på söndag.
Heja Eagles!
Ja! Heja Eagles!
Och slutligen
en påminnelse om att det är helgdag på måndag,
till minne av dr Martin Luther King Jr.
Emma och jag har biljetter till musikalen Hairspray på lördag.
Oj, det låter kul.
Killar i tajts.
Det är inte balett.
De har säkert byxor.
Vad ska ni göra?
Vi ska sova hos Rieger efter matchen.
- Vad avis jag blir. - God morgon.
Res på er för trohetseden.
Lägg högerhanden över hjärtat.
Redo? Varsågoda.
Jag svär trohet till USA: s flagga
och republiken som den representerar,
en nation under Gud,
odelbar,
med frihet och rättvisa åt alla.
Det kanske kommer några tjejer också.
Vilka då?
Det kan jag inte säga än.
- Men de är snygga. - Ja.
Hallå, ni skämtar, va?
Nej.
Josh Rieger, Josh Sander, var tysta.
Då så. Vi fortsätter med muntlig släkthistoria.
Igår hörde vi Chad Green,
vars släkt kom hit med Mayflower.
Det gjorde även min makes släkt.
Hans farfars farfar var nån sorts riddare.
Sen hörde vi Chayla,
som härstammar från bluesens uppkomst i Memphis i Tennessee.
John, kan du vara så snäll och börja idag?
Jag har inte gjort det.
Varför inte?
Jag hann inte.
Om du inte gör uppgiften får du underkänt.
"Gårdagen kan inte fås tillbaka,
men morgondagen kan vinnas eller förloras."
Doreen, din tur.
Tjusigt!
"Mitt barn, du tror så lite om mig.
Våga lite mer när du ber."
Åh, ursäkta.
Hej.
- God morgon. - God morgon, Joyce.
Tiden rann iväg.
Vill nån ha mer kaffe?
- Nej, tack. - Nej, tack.
Hej.
Är allt bra?
Inte direkt.
John fyller snart år...
Det har alltid varit jobbigt för honom.
Ja. Det känns som om han sätter upp en mur mellan oss.
Och jag hatar mig själv för det.
Jag vet att han mår dåligt och vill hjälpa honom.
De är alltid svårare att hantera när de börjar raka sig.
Och sen åker de iväg till college.
Kom.
Ursäkta.
Jag har läst boken två gånger.
Var var vi nånstans?
Vi pratade om att Beth Moore vill att vi ska våga mer när vi ber.
Hur tolkar ni det?
Jag vet inte. Det verkar...
- Jaha, hejsan. - Pastorn.
Vi behöver rummet för ett personalmöte.
Håller ni på och avslutar?
Nej.
Inte förrän om 22 minuter.
Sen ska kyrkans kvinnor ha ett möte här.
Det går tyvärr inte.
Ursäkta?
Jag bokade båda tiderna på schemat.
I min kalender står det bara "personalmöte".
Var finns schemat du pratar om?
På dörren du kom in genom.
Så har vi gjort i snart tio år.
Okej, nu är det officiellt.
Vi digitaliserar. Prata med Maddy om detaljerna.
Jag vet inte hur ni gör i Kalifornien,
men jag har lett kvinnoföreningens möten i mer än fem år.
Vi ställer inte in möten...
Om vi nu ska räkna, Joyce,
så har jag varit pastor i mer än tio år, bland annat i Kalifornien.
Ni kanske kan gå till Starbucks.
Vore inte det kul?
Betalar du?
Det har jag inte tänkt på, men...
Så bra.
Okej, då går vi väl då,
för vår nya pastor
har viktigare saker för sig.
Nej, så är det inte.
Ursäkta. Det ska inte upprepas.
Tack, pastorn.
Och snälla, jag har bett dig i ett halvår.
Säg Jason.
Vi vet det, pastorn.
Varför är du så hård mot honom?
Den där frisyren, till exempel.
Passa hit.
Bra retur. Kom igen nu.
Organisera er.
Sprid ut er.
Kom igen, John. Passa.
Jag är fri.
Snyggt.
Ja! Bra jobbat.
Kom igen. Sprid ut er. Spela försvar.
Upp med händerna.
Försvar, försvar.
Upp med händerna!
Såja.
Snyggt.
Bra skott!
Sprid ut er. Bra.
Sprid ut er. Rör på er.
- Kom igen. - Såja.
Kolla.
Ja! Så ska det se ut.
Upp med händerna nu.
Bra, John. Snyggt.
Bra, John.
Foular du mig när du inte hinner ikapp?
Spelar roll, ese.
Vad kallade du mig?
Lägg av!
Nästa som svingar hamnar på bänken.
Träningen är över. In i duschen.
John, Chad, kom hit.
Vad är det med er?
John tog din plats i startuppställningen. Hantera det.
Tillfälligt.
Visst. Om du vill starta, får du byta skola.
Det räcker!
Du spelar inte i NBA än.
Med den inställningen når du aldrig dit.
Är det förstått?
Okej. Gå och duscha nu.
John, vänta lite. Jag vill prata med dig.
Jag hörde att du ska få underkänt
i en uppgift om släkthistoria.
Än sen?
Om du inte löser det,
måste jag bänka dig på söndag.
Va? Vilket skit...
Hörru.
Det kvittar.
Du är en bra spelare, John.
Men du håller på att sabba det.
Vad är det med dig?
Det är lugnt.
Vi ses.
Hej! Hur var det på träningen?
Bra.
Hur var det i skolan?
Låt mig gissa. Bra.
Vad jobbar du med?
En muntlig redovisning.
Jag kanske kan hjälpa dig.
Vad sparar du dem till?
Dina Jordan?
Till rätt tillfälle.
Okej.
Kom ner igen, älskling.
Dina vänner vill gratulera och sjunga för dig.
Vad är det?
Alla väntar.
Varför ville hon inte fira mig?
Varför ville hon inte ha mig?
Jag vill att du ska veta
att du har ett syfte och att du är älskad.
Mr Smith.
Vad trevligt att du kom.
Jag är klar med uppgiften.
Okej, jag heter alltså John Smith.
De flesta av er vet att jag är adopterad.
Jag kommer från en liten stad i Guatemala. Den heter Sansare.
Jag vet inte vem min biologiska mamma är.
Jag vet bara att hon inte ville ha mig.
Joyce och Brian Smith adopterade mig när jag var nio månader gammal.
De åkte dit som missionärer och återvände hem med mig.
Antagligen för att jag är så söt.
Men ja...
Okej.
Där finns det en tom plats.
Okej, jag är på väg.
18 januari, 2015
Okej.
Hej på er.
John, du ska sitta med oss idag.
Fantastiskt!
Tack!
Du var fantastisk.
En applåd för vår gäst.
Rob, tack ska du ha.
Det var grymt. Tack.
Upp med handen, allihop,
som, precis som jag och min fru,
är besatta av The Bachelor.
Okej.
Ni ljuger.
Ni ljuger! Jag vet att det är många fler än så.
Det är syndigt att ljuga, särskilt i kyrkan, så...
Okej.
Cathy.
Jag ska bråka lite med dig.
Jag råkar veta,
för jag hörde det i kassakön i affären,
att du tittar på Bachelor in Paradise.
Ingen tittar bara på Bachelor in Paradise.
Jag är ledsen, men det är som att gå till Arby's
och äta sallad.
Ja, jag tittar på det.
Jag tänkte väl det.
Och det betyder säkert att din man Bob också tittar.
Bob, jag vet.
Hon tvingade dig.
Sen var du fast, och nu är det ett problem.
Du tänker: "Hur ska Andy nånsin finna kärleken?" Eller hur?
Kommer ni ihåg Juan Pablo från förra säsongen?
Den killen...
Vet ni vad som retade mig med honom?
Han ville att kvinnorna skulle binda sig vecka efter vecka.
Men när han skulle göra det, fegade han ur.
Han sa: "Tar du emot min ros? Tar du emot min ros?"
Men när nån ställde lite krav på honom,
så var han inte modig nog.
Ni förstår säkert vart jag vill komma,
men det stämmer.
Han finns där för oss vecka efter vecka.
Ja, Gud ber också om ett livslångt engagemang.
Men det finns nåt positivt med det.
Han gav oss inte bara en ros.
Han gav oss det mest värdefulla Han hade.
Sin son.
Så vi borde inte heller vara rädda för att binda oss.
Nu slår vi upp Bibeln.
Lukasevangeliet.
Kommer du på matchen ikväll?
Nej, jag hinner inte, Joyce.
Hej, Joyce!
- Paula, hur är det? - Hej. Vad roligt att se dig.
Detsamma. Tack.
Hej.
Hej, hur mår du?
Hej, Joyce.
Vad ska ni hitta på idag?
John har en basketmatch.
Jaså? Jag har sett John lira lite här.
Han är grym!
Vad sägs, J-Money?
Kommer du till ungdomsgruppen den här veckan?
Vekling! Kom igen!
Okej, jag kommer.
Härligt. Han är så...
schyst.
Jag vet inte vad du pratar om, men vi måste gå.
- Det var en bra predikan, pastorn. - Tack.
Säg Jason.
Jason.
Ta den, John!
Bra!
Kom igen, Eagles!
Nu måste de stoppa dem.
Kom igen nu!
Dags för försvar!
Sprid ut er!
- Kom igen! - Bra jobbat.
Glöm inte klockan nu.
Kör med en eagle.
Kom igen! Spela!
Backa!
Eagle! John, han är fri! Passa!
- Eagle! - Tre!
- John! - Två!
Ett!
Ja!
John Smith!
Du spelade bra,
men nästa gång gör du som jag säger. Hör du det?
Okej, in i duschen med er. Bra jobbat!
Kör ni hem dem?
Ja.
Vi köper pizza på vägen hem.
Toppen. Tack, Cindy.
- Inga problem. - Bra match.
Detsamma.
Messa din mamma imorgon om när och var hon ska hämta dig.
Glöm inte det, är du snäll.
Nej, då.
Det var en bra match.
Ja.
Ha det så roligt nu.
Gör inget dumt.
Okej, Brian.
Jag älskar er.
Ursäkta, men stör det där inte dig?
Det är bara en fas.
Han vill bara ha en reaktion.
Genom att kalla dig Brian eller att inte krama om mig?
Både och.
Han behöver bara lite utrymme.
Vi borde nog slappna av lite.
Du kan inte vara både hans pappa och hans bästa vän.
Varför inte?
Det funkar inte så.
Jag kommer!
- Vill du se mig sladda? Är du med? - Ja.
Abby gillade mitt inlägg.
Hon är cool. Hon är ju inte som Molly, men...
Molly? Hon har ju flyttat till Texas.
Än sen? Hon messar mig hela tiden.
Nästan framme.
DU VANN
En seger!
Kom och spela, John.
Snart.
Okej.
Du var ful som bebis.
Det där är inte jag, utan pappa.
Jag är den andra.
Mamma tycker att det är lustigt att vi är så lika.
Ja, båda är lika fula.
Killar?
Ja, mamma?
Sitt inte uppe hela natten nu.
God natt, mrs Rieger.
God natt.
Martin Luther King Jr-dagen 19 Januari, 2015
Kom igen!
- Passa! - Kom igen! Vänta!
Passa.
Ja.
Det där är till för småbarn.
Passa.
Hoppa på den här.
Vänta på mig.
Skjut fart.
- Fortare! - Snurra den!
Fortsätt!
Okej! Sluta!
Jag är helt snurrig!
Vi går till sjön!
Herregud!
Kom igen.
Kolla in det här.
- Det är lugnt. - Den är tjock nog.
Kom igen.
Jag är fortfarande snurrig!
Kom igen! Var inte så mesig!
Ja, kom nu!
Vi leker kull.
Ta honom.
- Kom igen! - Skynda på!
Kull!
Kom igen!
Kör!
Pucken är fri!
Kom hit!
John har den!
Mål!
Okej, säg "Eagles".
Tre!
Två! Ett!
Eagles!
Ta honom!
- Jag fixar det. - Nej!
Han glider undan! Ta honom!
Nej!
Ja!
- Inte en chans! - Stanna där. Ja!
Det är halkigt, killar. Akta er.
Vi tog dig.
Hallå, killar!
Gå bort från isen!
Den är inte säker!
Vi tränar inför OS, sir.
Döda inte våra drömmar.
Han kanske har rätt.
Har ni hört isen knaka?
Hör ni! Nu, annars ringer jag polisen.
Ja, sir.
Vi ska bara fånga vår vän först.
Va? Nej!
- Ta honom! - Kom hit.
- Stanna! - Herregud!
Tryck ner honom.
Ta det lugnt!
Hallå!
Du tog mig ju.
- Nu är du fast. - Sluta!
Hej! När ska jag hämta dig?
Josh, håll i dig!
Det går inte! Det är för kallt.
- Jag glider ner. - Håll i dig, Rieger!
- Jag tar mig inte upp! - Andas!
Jag knuffar upp dig!
Jag hjälper dig.
John!
John! Räck mig handen!
- John! - John!
Simma!
John!
Han försvann ner under ytan!
- Hjälp! - Vart tog han vägen?
Simma! Du klarar det.
John!
Kan nån hjälpa oss?
John!
Snälla!
Hjälp!
Larmcentralen, vad har inträffat?
Tre pojkar har trampat genom isen.
Skicka hjälp på en gång!
Alla enheter, ett drunkningstillbud vid Lake Saint Louis.
Meddela var ni är. Kom.
- Sätt fart! - Rappa på!
Bil 11, vi är på stationen, sju minuter bort.
Vi är på väg med utrustning. Kom.
Var är de?
Där nere! 25 meter ut!
Okej.
Östra sidan. 25 meter från stranden.
Polisen är på plats.
En är uppe, en är i vattnet och en under isen.
Hur länge?
Mellan fem och sju minuter, enligt vittnen.
Uppfattat. Vi är där om två minuter.
Hjälp oss!
Isen håller inte.
Stanna där! Jag går.
Stanna där! Vi kommer och hjälper er!
Snälla, hjälp oss. Skynda dig!
Skynda dig!
Hjälp oss.
Jag orkar inte länge till.
- Han är under ytan. - Jag hjälper din vän först.
Räck mig handen!
Kom igen. Jag har dig.
Tack.
Okej.
Kom igen!
Ta med båtshakar så att vi kan söka på botten.
Jag känner till området.
Det är 3-4 meter djupt.
Är det en kvar i vattnet?
Ja.
Dykare är på väg.
Sprickan vidgar sig.
Den andra killen måste bort därifrån.
- Hur mår han? - Han är nedkyld, men andas.
Isen ger efter. Var försiktiga!
Hur länge har han varit i?
Minst tio minuter.
Snälla, rädda honom.
Han är under ytan.
Han är under ytan. Snälla. Han heter John.
- Okej. - Snälla, rädda honom.
Jag vill att du kryper mot polismannen.
Vi ska göra allt vi kan för att hitta John.
- Kom. - Snälla, hitta honom.
Kliv i försiktigt, Joe.
Vi vill inte knuffa honom längre ner.
Vi jobbar oss runt.
Blir hålet större, eller är det bara jag?
Det blir större.
Bottenkontakt på ungefär tre meter.
Vi måste hitta honom.
Redo.
Hur går det med tiden?
Femton minuter.
Det blir en bärgning, inte en räddning.
Hallå, sjukvårdaren?
Hämta din ryggsäck.
Jag behöver en till.
- Backa. - Backa.
Sa han "backa"?
Jag hörde inte.
Vad pratar han om?
Jag ser ingenting. Det är för dunkelt.
Jag vill inte spetsa honom.
Tommy, om han trillade i där borta, är det kört.
Det är åtta meter djupt där.
Kom igen, John. Var här.
Jag har nåt.
Vad är det?
Är det han?
Tommy?
Tappa honom inte.
- Dra upp honom. - Vi har honom.
Vi har honom!
Jag tappar greppet.
Vi har honom!
Kasta ut repet!
Förbered indragning.
Jag har honom.
Dra!
Kom igen!
Dra!
Kom igen! Fortsätt!
Han har ingen puls.
Inled kompressioner.
Dra!
Två, tre, fyra, fem...
Stanna!
Dra!
Ett, två, tre, fyra, fem...
Nio, tio, elva, tolv...
Andningsmask.
Ett, två...
Kom igen, John.
Cindy!
Jag har väntat på att du ska ringa.
Joyce, det har hänt en olycka.
Pojkarna gick igenom isen när de lekte.
Du måste komma till sjukhuset.
John är där. Alla tre är där.
Hallå.
Jag är och köper dimmern du ville ha.
Brian!
- Det här hänt en olycka. - Joyce.
Pojkarna gick igenom isen!
- Joyce, lugna dig. - Jag är på väg till sjukhuset.
Kan du komma dit?
Okej, jag kommer.
Lugna ner dig, Joyce.
Lugna ner dig.
Vad vet vi?
14-årig pojke, okontaktbar och utan puls.
Han lekte på isen och föll i.
Han har fått 500 ml vätska.
Han är kall.
Keith, ta över bröstkompressionerna.
Ge honom saltlösning.
Fullt flöde. Gå efter 40 kg.
Förbered adrenalin.
Adrenalinet är inne.
Vänta med kompressionerna.
Ingen puls. Fortfarande kall.
Pupillerna är fixerade. Ingen respons.
Återuppta kompressioner.
Förbered adrenalin.
0,38 mg adrenalin.
Kroppstemp 31 grader.
När är nästa pulskoll?
Om 30 sekunder.
Gud, snälla.
Snälla.
Om han inte har nån puls nästa gång, elchockar vi honom.
Vi måste testa det. Chocka med 150 joule.
Förbereder elchock.
Två minuter.
Ingen puls.
Se upp.
Ger elchock.
Ingen puls.
Vad är det för temperatur ute?
Runt tio grader.
Vattnet kan inte ha varit kallt nog
att hjälpa hjärtat eller hjärnan.
Kroppstemp är 32 grader nu.
Förbered adrenalin.
Adrenalin är inne.
0,38 mg adrenalin.
Tänk nu, Kent.
Hur mycket adrenalin har han fått?
Åtta doser.
Förbered elchock.
Två minuter.
Ingen puls.
Okej. Se upp.
Ger elchock.
Ingen puls.
Kroppstemp är 35 grader.
Han är varm.
Total tid är 45 minuter, doktorn.
Dr Sutterer.
Vi...
Vi kan inte göra mer.
Vi väntar på mamman.
Fortsätt, Keith.
Jag går ingenstans.
Snälla Gud. Snälla.
Jag är här för John Smith.
Okej.
Du kan sätta dig där.
Vi väntar på föräldrarna.
Jag är hans mamma.
Ursäkta.
Ett ögonblick.
Hon är här.
Ska jag hämta henne?
Jag kan gå.
Joyce, jag är här.
Jag får inte träffa honom.
Min John är där inne, men jag får inte träffa honom.
Vi måste ha tålamod.
Joyce Smith?
Ja. Det är jag.
Hej. Jag är dr Kent Sutterer.
Vi gör allt vi kan för din son,
men John svarar inte på behandlingen.
Vad betyder det?
Jag ska ta dig till honom.
Då så, allihop.
Keith.
Joyce, vi finns här utanför.
Ta den tid du behöver för att ta farväl.
Va?
Jag förstår inte.
Jag förstår inte. Jag...
Nej.
Nej, nej.
Nej!
Nej, nej. Gud.
Snälla Jesus.
Min John.
Heliga Ande, jag behöver dig nu.
Jag behöver dig.
Snälla, ta inte min son ifrån mig.
Snälla!
Snälla, andas liv i honom.
Snälla!
Snälla Gud.
Blås liv i John.
Snälla Gud.
Låt den heliga Ande rädda min son!
- Han har puls! - Va?
Va?
Han har puls!
Han har puls! Akutrum två.
Vi behöver få hit en respirator.
Känner du pulsen?
Ja.
Förbered intubation.
Jag hämtar en nasogastrisk sond.
Joyce?
Var är John?
Joyce.
Åh, Brian.
- Hur mår han? - Tja...
Han har puls, men den är svag.
Vi arbetar för att stabilisera honom
och ska flyga honom till Cardinal Glennon.
De har en drunkningsexpert i dr Garrett.
Som jag ser det är hans Johns enda chans.
- Kontrollen, det är Cardinal Glennon 334. - Jag kör dit!
Flyg till CGCH.
Vi anhåller om en färdplan.
Kom till landningsplats två med eskort och akutpersonal.
Går det bra att flyga?
Ja, det går bra.
Du hyperventilerar.
Jag är livrädd för höjder.
Det är nog bättre om du tar bilen.
Nej, jag lämnar inte min son!
Okej!
Hej, älskling!
Var stolt. Jag joggar bort pizzan.
John Smith har gått igenom isen!
Va?
Han flygs till Cardinal Glennon nu.
Okej.
Jag kommer.
- Du är Johns mamma, va? - Ja.
Följ med mig.
Dr Garrett kommer att ta hand om John.
- Okej. - Okej.
Vi hämtar dig så fort han är inlagd.
Okej.
Du kan sätta dig där borta.
Familjen Smith. Han flögs hit från St. Joseph.
Hon är här nu, så...
Vi säger till så fort vi vet nåt.
Okej. Tack.
Det passar verkligen inte bra nu.
Jag vet det, Joyce.
Det var därför jag kom.
Jaha. Tack för att du kom.
Jag tänker inte gå.
Inte nu, i alla fall.
Ursäkta?
Jag vet att du inte gillar mina predikningar,
eller min frisyr,
men jag är Johns pastor. Och din pastor.
Vi måste sätta det andra åt sidan
och fokusera på John. Eller hur?
Brian!
Tack för att du kom.
Ja, doktorn. Vi har ökat dropptakten.
Jag är dr Garrett.
Jag beklagar omständigheterna.
Er son lever, men pulsen är mycket svag.
Johns hjärna och andra organ
led av syrebrist i minst 20 minuter
innan man påbörjade HLR.
Skadorna är katastrofala.
De överstiger grundläggande hjärnfunktioner.
Jag har aldrig sett ett liknande fall.
Bara det att han är vid liv...
Jag beklagar.
Vad menar du?
Doktorn?
Om John nånsin återfår medvetandet,
är han svårt neurologiskt skadad.
Jag är ledsen, mr och mrs Smith.
Jag tror inte att John överlever natten.
Om ni har släkt eller vänner som ni vill ska träffa John,
så är det dags för det nu.
De sa att du var den bästa, dr Garrett.
Jag är expert inom mitt område.
Nej, du är bäst.
Känd över hela världen.
Eller blev jag felinformerad?
Nej, det blev du inte.
Du känner inte min son,
men John är en kämpe. Han ger inte upp.
Därför måste du vara den bästa för honom.
Inget mindre.
Så låter vi Gud ta hand om resten.
Okej.
Utgången är osäker.
Finns det inget mer du kan säga?
Här kommer de.
Hej, Melissa.
Jag är hemskt ledsen, vännen.
Vi kom så fort vi hörde det.
Vad har de sagt om John?
Jag tänker inte upprepa det läkaren försökte säga,
för det tänker jag inte acceptera.
John kommer att klara det här.
Joyce...
Du måste vara ärlig mot dig själv vad gäller hans chanser.
Det är jag.
Jag ska gå tillbaka nu.
De tillåter bara två besökare samtidigt.
Brian?
Brian. Kom nu.
Ta med dig Jason.
Jag kan vänta.
Är du säker?
Ja, tack.
Hur mår pojkarna?
De två Josh skrevs ut för några timmar sen.
De var nedkylda, men de klarar sig.
Och John?
John är riktigt illa däran, gumman.
Men han har puls,
och det är mer än nån av oss vågade tro.
Mamma sa att det var ett mirakel.
Ja.
Ja...
Jag vet inte hur jag ska förklara det...
Hans mamma var så känslosam. Hon bad till Gud och...
Jag kan knappt tro det.
Han kom tillbaka.
Betyder det att han klarar sig?
Din pappa har haft en jobbig dag.
Jag vet, men...
vad ska jag säga till alla i klassen?
Sanningen är att ingen vet.
Kan han komma tillbaka till skolan senare i veckan?
Nej.
Han kommer att ligga på Cardinal Glennon tills...
Jag tror inte att han lever så länge till.
Men du sa ju att han kom tillbaka.
Jag vet.
För tillfället.
Ja, för tillfället.
Men det...
Det är invecklat.
Jag fick en uppdatering från sjukhuset.
De tror inte att pojken överlever natten.
Det var nåt alldeles extra.
Det du gjorde.
Om chefen inte hade sagt åt oss att backa,
skulle jag inte ha hittat honom.
Vad sa du?
Du ropade åt oss att backa.
Jag trodde att du var galen.
Jag ropade inget.
Jag hade fullt upp med att hjälpa de andra två,
så att de inte skulle bli av med fingrar och tår.
Jag hörde inget.
Du hittade honom. Jag hjälpte dig dra upp honom,
men det var din förtjänst.
Jag hörde en röst som sa: "Backa."
Vem var det, då?
Inte jag.
Nu retas du med mig.
Nej.
Jag lyssnar bara på dina försök att låta ödmjuk,
och det passar dig inte alls.
Det jag såg idag var anmärkningsvärt.
En del skulle kalla det ett mirakel.
Det är därför jag skriver.
Oavsett vad som händer,
ska vi komma ihåg det vi har fått bevittna idag.
Jag ber för John, mrs J. Chayla
20 januari, 2015 18 timmar efter olyckan
John överlevde natten.
Ja, det är klart.
Han är en kämpe.
Jag gjorde lite detektivarbete med Brian.
Två grädde och en socker.
Tack.
Tack för att du stannade i natt, Jason.
Vad är det?
Du har aldrig kallat mig Jason förut.
Förlåt. Jag har varit hemsk mot dig.
Nej, sluta. Vad menar du?
Alla älskar väl maskinskrivna, tvåsidiga,
anonyma klagobrev om lovsångsbandet på gudstjänsten.
Rapparen var svårsmält.
Okej.
Jag är uppväxt med psalmer.
Hur visste du att det var jag?
Det gjorde jag inte.
Så...
Enda anledningen till att jag tog in bandet
var att jag är beredd att göra vad som helst
för att få unga människor att gilla kyrkan.
Barn som John...
De behöver nåt som lockar.
Jag förstår.
Paula måste hata mig.
Nej. Hon tycker att du är väldigt...
passionerad.
Ska du inte åka hem och träffa din familj?
Säkert?
Ja, självklart.
God morgon, allihop.
God morgon.
Ring om du behöver nåt. Jag är snart tillbaka.
Okej. Tack.
Jag har fått uppdateringen av Wendy.
Jag vet inte hur John kunde överleva natten.
Men det gläder mig att jag hade fel.
Jag oroar mig för hjärnödem.
Liksom resten av hans kropp,
kommer hjärnan att vilja svullna.
Jag ska hålla honom nedsövd
för att ge kroppen en chans att återhämta sig.
Vi ska göra många tester idag.
Det är viktigt att vi hittar tecken på hjärnaktivitet.
Ja.
I bästa fall har vi en lång resa framför oss.
Och jag ska inte ljuga för dig.
Vi befinner oss på outforskad mark.
En 14-årig pojke från St. Charles
som låg i vattnet i 15 minuter
efter att ha gått igenom isen på Lake Saint Louis
kämpar ännu för sitt liv.
Efter att räddningsarbetare
hittat John Smiths livlösa kropp,
transporterades han till St. Joseph West-sjukhuset,
där man fortsatte med livräddande insatser
i ytterligare 45 minuter.
Det var då, efter en timme utan livstecken,
som Johns mamma Joyce bad till Gud.
Och John fick puls.
John flögs snabbt till Cardinal Glennon,
där dr Garrett
och hans team arbetar dygnet runt
för att rädda hans liv.
Det här är Kay Quinn, direkt från Cardinal Glennon.
- Var är Jason? - Vi går vidare. Gårdagens protester...
Jag skickade hem honom.
Du missade dr Garrett i morse.
Nej, han letade reda på mig.
Brian, du kom inte tillbaka igår.
Jag klarar inte av att se honom så här.
Jag kan inte vara i det här rummet
och se honom i det här skicket.
Förlåt.
Om du behöver nåt, så sitter jag här ute.
Jag går ingenstans.
Okej.
Melissa tror att alla
bara väntar på att han ska dö.
Att det bara...
Det tar bara längre tid än de trodde.
Vad tror du?
Jag är ledsen,
men jag tror att hon har rätt.
Jag ser det på dem. Jag ser det på alla utom...
Mig?
Jag tror att Gud kan hela vår son.
Jag vet att du gör det.
Jag vet det.
Varför fick du sova på sjukhuset?
Minns du att jag sa att en pastor är som en fåraherde?
En fåraherde måste se om sina får.
Är det därför du jämt säger till mamma att folk i kyrkan beter sig som får?
Det ska vi nog tala tyst om.
Nej, John är som ett får som har blivit skadat.
Så här kan det vara ibland, på riktigt.
När en fåraherde hittar ett skadat får,
kan han lyfta upp honom och bära honom på axlarna.
Varför det?
För att fåret ska höra hans hjärtslag.
Då skapas det ett band mellan dem.
Ska du bära John på dina axlar?
Nej, inte bokstavligen.
Jag gör slarvsylta av den här metaforen.
Pappa ska åka till sjukhuset för att vaka över John.
Då kan John höra pappas röst och veta att pappa älskar honom.
En pastor gör så. De älskar sitt folk.
Varför sa du inte det, då?
Precis.
Ingen aning. Jag vet inte.
Ska ni gå och borsta tänderna?
Mamma borde vara pastorn.
Ja.
Hör ni! Tallrikarna, då?
Jag vet. Så jobbigt.
Tack!
Du. Vad är det?
Om John dör...
Hon kommer att bli förkrossad.
Hon är helt säker på att han ska överleva.
Tommy.
Hur är det?
Tänkte du på nåt särskilt?
De andra tror
att du kanske fortfarande är uppskakad över det som hände.
Jag vet vad jag hörde.
Jag tror dig.
Några meter bort...
är sjön åtta meter djup, eller hur?
Ja.
Att hitta honom på det där viset, och så fort...
En chans på miljonen...
i bästa fall.
Har du varit med om nåt sånt?
Nej.
Som jag ser det...
finns det två alternativ.
Antingen så är jag galen...
Eller så talar Gud till dig.
Precis.
Och i så fall
har jag ett stort problem.
Vadå?
Jag tror inte på Gud.
Joyce tror att John kommer att kunna gå ut från sjukhuset.
Vad tror du?
Jag har mina tvivel...
om det är det du undrar.
Men samtidigt...
så tror jag att det är möjligt.
Jag har läst på om drunkningstillbud.
Hundratals fall.
Ingen i Johns sits har överlevt.
Jag tror på Gud.
Men det kanske inte räcker i såna här lägen.
Jag ska vara ärlig.
Jag har ingen aning om vad Gud tänker göra.
Jag vet inte.
Jag vet bara att jag ska finnas här för dig och Joyce nu.
Det bästa vi kan hoppas på...
är att min son lämnar sjukhuset svårt hjärnskadad.
Skulle du klara av det?
Tack, doktorn.
Vi borde lägga energin på patienter som vi kan hjälpa.
Det är inte vårt beslut, utan dr Garretts.
Det är neurologiskt omöjligt
för patienten att återhämta sig.
Kanske det, men vi ska ta hand om honom
tills dr Garrett säger annat eller tills patienten avlider.
Men blodflödesmätningen visar en total frånvaro av...
Patienten heter John.
John Smith.
Hej. Jag är dr Lulu.
Ja.
Vi diskuterade precis fallet.
Jag hörde vad ni sa.
Vi trodde att vi var ensamma.
Ja, självklart.
Men jag är här
och min son är mitt framför er.
Och han kan höra er vare sig ni tror det eller inte.
Så hädanefter
vill jag inte att nån säger nåt negativt om hans prognos här inne.
Alla ska tala om överlevnad.
Är det förstått?
Vår avsikt var inte att uppröra...
Är det förstått?
Ja.
Vad bra.
Är du okej?
Nej.
Blodsockret är skyhögt
och jag har ont i huvudet.
Det låter inte bra.
Nej.
Jag måste åka hem och hämta mitt insulin, men...
Åk du.
Jag och Brian finns här. John är stabil.
Då kanske du kan vila lite.
Okej.
Sammy!
Jag har saknat dig.
Du måste vara vrålhungrig.
Jag ska ta fram nåt.
Sammy har fått mat och varit ute. Vi tar hand om honom.
Det finns en köttfärslimpa i kylen. Kram, Bokklubben
Hej.
Han är stabil.
Inga förändringar.
Jag tog med dina Jordan.
Jag vet att ingen får röra dem.
Men jag tänkte att det kanske...
Jag längtar efter att få se dig...
pricka korgen och springa på planen...
igen.
Du är min stolthet och min glädje, John.
Hör du det?
Jag älskar dig så mycket.
Glöm aldrig det.
John?
Han tryckte till min hand!
Va?
Allvarligt?
Ja.
John, kan du göra om det? Kan du trycka till min hand?
Fråga honom nåt.
Okej.
John, tryck till min hand
om Michael Jordan är bäst genom tiderna.
Visa pastor Jason ett och annat.
Jag vet inte det.
LeBron är ganska duktig.
Jag vet inte om han klarar det.
Ta hans andra hand.
Tryck till min hand för Jordan,
och Jasons för LeBron. Okej?
Kom igen. Det här fixar du.
Tidernas bästa spelare.
Kom igen.
- Ja! - Jag såg det!
John, vem var det som vann sex NBA-titlar?
Ja!
Jag känner dig, John!
Och vem var det som åkte till Miami
och gjorden fansen besvikna?
Han hör oss!
Han tryckte till min hand. Joyce!
Vi måste berätta det för läkarna!
Ja, för fan!
Förlåt.
Jag blev så till mig.
Jag går!
Det är dr Garrett, John.
Din mamma säger att du kan höra oss.
Stämmer det?
Berätta för honom.
Tidernas bästa spelare.
Tryck till min hand för Jordan
och doktorns för LeBron. Okej?
Du behöver inte trycka hårt.
Visa bara att du finns där.
Vem vann sex NBA-titlar?
Min hand för Jordan.
Doktorns hand för LeBron. Du klarar det.
Jag tryckte precis till din hand, John.
Kan du göra samma sak?
Det är normalt med slumpmässiga muskelryckningar.
Det var inte slumpmässigt.
Nej, han svarade oss.
Jag vet att det kan verka så.
Hej på er.
- Hej, mrs J. - Tack för att du kom.
- Hej. - Tack för att du kom.
Rieger, Josh...
Masa er hit och ge mig en kram.
Jag är så glad att ni mår bra.
Jag är hemskt ledsen, mrs Smith.
Det är vårt fel att John ligger här.
Nej.
Det viktiga är att ni är här och stöttar honom.
Det betyder mycket för oss.
Tack ska ni ha.
Vi tog med kort...
som alla har gjort till John.
Oj. Det här är...
Vad fint. Tack.
Kan du ta dem?
Ursäkta mig, killar.
Tack.
Jag saknar ord.
Hör på.
- Jag är hemskt ledsen. - Säg inget mer.
Cindy, det är inte ditt fel.
Förlåt.
Varför gick vi ut dit?
Förlåt.
- Hej. - Hej.
Jag skulle ge mycket för att få bänka honom nu.
Har du sett Facebook-sidan vi har skapat åt John?
- Nej. - Den har blivit viral.
Oj!
Åh, tjejer...
BE FÖR JOHN
Det här är så...
Vad fint! Titta på...
alla böner och...
Jag har redan gjort läxan!
Vi kom för att visa vårt stöd. Vi kan inte göra mer.
- Vi ska inte stanna. - Men jag vill stanna!
Vi måste gå nu.
Vi måste förbereda oss på
att John antagligen inte överlever. Okej?
- Och vi ska inte vara här då. - Mamma!
Jag vill inte det, i alla fall.
Mrs J, är allt bra?
Ja.
Kan jag få er uppmärksamhet?
Vet ni att en liten bit bort
ligger John och kämpar för sitt liv?
Okej?
Så i det här rummet...
vill jag inte höra nåt negativt prat alls!
Inget alls!
Okej?
Tack.
Otroligt.
- Är du okej? - Verkligen inte!
Att de bara har mage!
Vi måste prata.
Vad är det?
Jag är orolig för dig. Jag vet att du är arg.
Ja, det har du rätt i.
De som har kommit hit är inte dina fiender,
även om de inte säger exakt rätt saker.
Jag står bakom det du sa.
Men så som du har pratat med en del av personalen...
Vadå? Säg det bara.
Jag vill att du visar dem lite...
vänlighet...
eller respekt.
Jag kämpar för min sons liv!
Det gör vi alla!
Alla gör sitt bästa i en omöjlig situation!
Om det inte vore för mig skulle han inte leva nu!
Oj, Joyce.
Du är min fru. Jag älskar dig.
Men oavsett hur det går,
vill jag inte att du ska ångra ditt beteende här.
Innerst inne...
vet jag att du inte heller vill det.
Att trycka ner andra räddar inte vår son.
Jag ber dig att komma ihåg vem du är.
Om inte för min skull,
så för Johns.
21 januari, 2015 42 timmar efter olyckan
Hej.
Vakna.
Det är dags att vakna.
Joyce, vakna!
Min fru har diabetes. Hon vaknar inte!
Ta med en akutvagn. Kom igen!
Kan nån hjälpa mig?
Jag mår bra nu.
Jag tog för mycket insulin igår.
Du hamnade i diabeteskoma.
Blodsockret är uppe i 70 nu, doktorn.
Tack.
Där ser du. Jag mår bra.
Du var medvetslös!
Jag vill träffa John.
Du måste vila i minst åtta timmar.
Jag vill vara med min son.
Det var ingen fråga, Joyce.
Du har typ 1-diabetes.
Du är uttorkad, känslomässigt utmattad och har inte sovit på flera dagar.
Du måste tänka på det långa loppet.
Tre timmar. Det är mitt sista bud.
Om jag ser dig hos honom om mindre än fem timmar,
ser jag till att du blir tvångsinlagd på andra sidan gatan.
Så skulle du inte göra.
Jo, med mitt godkännande!
Fem timmar, Joyce.
Utnyttja dem väl.
Det passar verkligen inte bra nu.
Jag vet det, Joyce.
Det var därför jag kom.
Du måste tycka att jag är galen.
Vet du vad?
Jag tycker att du är den tuffaste björnmamman jag nånsin mött.
Hur mår John?
Han är stabil.
När jag var 18...
adopterade jag bort min första son.
Jag var inte redo...
och mitt liv var en enda röra.
Jag har aldrig förlåtit mig själv.
Jag kan inte släppa det.
Jag kan inte ändra på det eller rätta till det.
Därför säger jag åt John vad han ska lägga veckopengen på.
Jag säger åt Brian vilken slips han ska ha.
Jag envisades med att döpa vår hund till Sammy.
John och Brian ville kalla den Yoda.
Det är ett fånigt namn.
Tack.
Och jag vill fortfarande fixa din frisyr.
Jag har försökt kontrollera allt hela mitt liv.
Men det här kan jag inte kontrollera.
Du kanske ska låta Gud ta hand om det.
Nu får du visst gå upp igen.
Ja.
Jag ska bara ta lite frisk luft först, om det går bra.
Jag ska hälsa dem det.
Okej.
Och jag vet att Du älskar John
lika mycket som jag.
Kanske mer.
Jag är ledsen.
Jag är en knäckt...
desperat...
och stolt kvinna.
Men jag förstår.
Jag måste släppa taget om honom.
Jag vet att Du älskar mig.
Vad Du än har i åtanke
för John, för Brian eller för mig...
så överlämnar jag mig åt Dig.
Brian, är allt bra?
Jag tror inte det.
John har 40 graders feber.
Han har fått propofol i två dagar.
Det ska bara ges i 24 timmar som mest.
Det är nog därför febern stiger.
Men propofolen ska ju hålla honom nedsövd.
Det stämmer.
Enda alternativet var att hålla honom djupt nedsövd.
Men bekymret med febern är
att propofolen och all antibiotika han får
kan orsaka permanenta organskador.
Väck honom, då.
Ursäkta?
Väck honom.
Ta bort alla insatser och låt vår son kämpa för sitt liv.
Du sa precis att insatserna gör honom sämre.
Och även om han vaknar, vet vi att han aldrig kan leva ett normalt liv.
Det stämmer.
Okej.
Så väck honom.
Okej.
Vi drar ner på all medicinering.
Imorgon bitti väcker vi honom.
Vi måste be om hjälp.
All hjälp vi kan få.
Vi har fått höra att John behöver ännu ett mirakel.
Han ligger i koma och kämpar fortfarande för sitt liv.
Joyce Smith, Johns mamma,
kunde inte lämna sin son,
men familjens pastor, Jason Noble, finns här hos mig
och har nåt som han vill framföra å familjens vägnar.
Jason.
Vi har nått en kritisk punkt i Johns vård.
Familjen Smith vill be er om en enda sak.
Var snälla och be för John.
Hans mamma Joyce tror att Gud kan göra det omöjliga.
Därför ber vi Honom göra just det.
Tack ska ni ha.
Familjen Smith behöver alltså era böner ikväll
när de genomlider den här prövningen.
När vi först rapporterade om John,
möttes vi av så mycket omtanke från allmänheten.
Berättelsen har berört många människor.
Vi ser det som vår uppgift att hålla er informerade.
Du finns i våra tankar och böner, John.
Det här är Kay Quinn från Cardinal Glennon.
Tillbaka till studion.
Herre, fyll Johns lungor med livets andetag imorgon.
Återställ honom helt om det är Din vilja.
Brian.
John.
Alla du känner finns här utanför.
Jag är ledsen...
för allt jag sa till dig.
Jag är ledsen.
Jag borde ha funnits här hela tiden.
Vid Johns sida.
Och vid din.
Tommy?
Jag vill tacka dig för att du räddade min son.
Jag gjorde bara mitt jobb.
Jag hoppas att han klarar sig.
22 januari, 2015 72 timmar efter olyckan
Ni ska få vara i fred.
Det känns som nåt för familjen.
Jag finns i korridoren om ni behöver mig.
Det är nåt för familjen.
Så du borde stanna.
Ja.
Okej.
Är alla beredda?
Okej.
Vi börjar med andningen.
Det här öppnar upp hans luftvägar och lungor,
så att vi kan ta ut andningstuben.
Vi ska extubera honom.
Johns lungor har delvis kollapsat, så det här blir inte enkelt.
Backa lite, är ni snälla.
Okej.
Sjukvårdsbiträde.
Är han okej? Vad händer?
Joyce!
Låt honom höra era röster.
John, det är mamma och pappa. Vi finns här.
- Det ordnar sig. - Vi är här.
Jag älskar dig. John?
Syre.
Startar flödet.
Okej.
Nu andas han på egen hand.
Då ger vi honom naloxon.
0,4 mg, tack.
Det här borde väcka honom inom några minuter.
Då får vi se vad vi har att göra med.
Du.
Det gick så bra som det kunde gå.
Det var fruktansvärt.
Det är så det går till, Joyce.
Okej.
Nu väntar vi.
John.
John, älskling.
Du måste kämpa.
John.
Du måste återvända till oss nu.
Du måste kämpa.
Du klarar det.
Du måste komma tillbaka till oss.
Du har ett syfte och du är älskad.
Du måste kämpa.
John?
John!
Ingen fara.
Hej, John.
Vi finns här.
Det är ingen fara.
Hej, John.
Förstår du vad jag säger?
- Ingen fara. - Det är mamma och pappa.
Alla är här.
Du har varit med om en olycka.
Vet du vem jag är?
Jag älskar dig.
Mamma.
John.
Jag finns här.
Jag finns här, älskling.
LIVETS VATTEN KRISTEN SKOLA
År 1885 skrev Frederick Douglass Lif och samtid.
Det blev det mest framstående exemplet på en genre som...
John har vaknat!
Hans mamma säger att han pratar. Han pratar!
Jisses!
John har vaknat!
Herregud!
John har vaknat!
John Smith har vaknat!
Jag upprepar: John Smith har vaknat!
Ta ett djupt andetag.
En gång till.
Och en gång till.
Lungorna har hämtat sig.
Syresättningen är högre.
Dr Garrett?
Ja?
Johns lungkultur visar inga bakterier.
Gör om testet.
Det har jag redan gjort.
Är det positivt?
Det är väldigt positivt.
Wendy, hjälper du John med andningsövningarna?
Javisst.
När Wendy är beredd,
vill jag att du andas in djupt, så att vi kan testa din lungkapacitet.
Som du vill.
"Som jag vill."
Joyce.
För 48 timmar sen var Johns lungor fyllda med hans eget blod.
Han behövde hela tiden adrenalin för att hjärtat skulle slå.
Hans vita blodkroppar gick åt snabbare än på nån annan patient.
Hjärnan var neurologiskt ödelagd,
samtidigt som alla viktiga organ...
sviktade.
Se på honom nu.
Jag är läkare. Jag borde veta bättre.
Men det finns ingen annan förklaring.
Din son är ett mirakel.
Tack.
En överraskning!
Tack.
Jisses.
Vad är det där?
Herregud!
Vad häftigt.
Jag kan inte greppa den än.
Hej, Abby.
Hej, John.
Tyst nu, Chayla.
Två, ett.
Två veckor senare
16 februari, 2015 28 dagar efter olyckan
Hej, John!
Välkommen tillbaka!
John!
Välkommen tillbaka!
Tack, mrs Abbott.
Tack.
Okej, då går vi till kapitel 19 i historieboken.
- Mrs Abbott? - Ja.
Jag vet att jag ligger efter.
Nej, tänk inte på det.
Det är bara skönt att du är tillbaka.
Tack.
Du, John.
Jag undrar...
Varför tror du...
att Gud räddar vissa men inte andra?
Det är bara det att...
Jag förlorade min man för två år sen.
Han fick en hjärnblödning...
och dog i sömnen.
Jag kan fortfarande knappt förstå det.
Jag beklagar.
Nej, förlåt mig.
Jag vet inte vad jag tänkte på.
Jag tänkte inte alls, uppenbarligen.
Gå ikapp dina kompisar, du.
Vi ses imorgon.
jag klarar inte en dag utan john...
När livet är svårt, BE! När livet är toppen, BE!
GUD RÖRDE VID OSS GENOM DIG TACK
Varför har du sån tur när min mamma är döende?
Läget, mirakelpojken?
Vart ska du ta vägen?
Ska du prova gå på vatten igen?
Tommy?
Tommy Shine?
John?
Vad roligt att träffa dig.
Ja.
Detsamma.
Jag funderade precis på om sammanträffanden verkligen inträffar.
Tack för att du räddade mig.
Jag räddade dig inte.
Eller jo, fast samtidigt inte.
I vattnet den dagen
var jag beredd att ge upp.
Men sen hörde jag en röst som sa: "Backa."
Gud berättade var du var.
Om det nu finns en Gud...
vet jag inte vad han har planerat åt dig, men det lär vara nåt speciellt.
Det kanske är så för oss båda.
Ända där borta?
Ja.
God morgon!
Vi har en liten överraskning åt er.
1 mars, 2015
Jag vill be min goda vän
Joyce Smith och hennes familj komma fram.
Vi älskar dig, John!
Under alla mina år som pastor
har jag aldrig sett eller hört nåt liknande.
John, vad minns du?
Är den här på?
Jag minns när jag vaknade.
Och det första jag såg...
var mamma, som höll min hand...
och sa att allt skulle ordna sig.
När jag var liten och ingen ville ha mig,
så ville mina föräldrar ha mig.
Och när ingen trodde att jag skulle klara mig,
så visste mamma att jag skulle göra det.
Mamma...
jag älskar dig.
Jag älskar dig.
Pappa...
jag älskar dig också.
Jag älskar dig, John.
Och alla som undrar varför just jag klarade mig...
Jag vet inte.
Men som en underbar lärare sa en gång:
"Gårdagen kan inte fås tillbaka,
men morgondagen kan vinnas eller förloras."
Slutligen vill jag tacka Herren.
Jag tänkte att det vore bra om John
fick träffa några av dem som var med och räddade hans liv.
Ni som tillhör räddningstjänsten i Wentzville,
kan ni resa på er?
Ni som arbetar på larmcentralen eller som ambulanssjukvårdare,
kan ni också resa på er?
Ni som tillhör Lake Saint Louis poliskår,
kan ni också resa på er?
Vårdpersonalen på St. Joseph, kan ni resa på er?
Vårdpersonalen på Cardinal Glennon, kan ni resa på er?
Tack för ert outtröttliga arbete.
För era uppoffringar.
Ni kan fortsätta stå.
Jag vill be alla som bad för John i skolan att resa på sig.
Jag vill be alla som bad för John hemma att resa på sig.
Jag vill be alla som bad för John här i kyrkan att resa på sig.
Tack. Ni kan slå er ner.
Det sägs ibland att kärleken...
är den mäktigaste kraften i världen.
Min man och jag, vi tror...
att vi inte kan frodas och växa utan kärlek.
Vi kan inte finna vår plats i världen.
Och kraften i kärleken, särskilt Guds kärlek,
är det enda som gör allt möjligt.
Tack för att ni älskar John,
och tack för att ni älskar oss.
Tack ska ni ha.
Tack.
John! En eagle!
En eagle!
"Patienten dog. Modern bad. Patienten överlevde." DR KENT SUTTERER
Joyce, Brian och John bor kvar i St. Charles i Missouri.
Det står mycket nära pastor Jason.
Joyce är volontär och ägnar tid åt familjen.
Ibland lyssnar hon på rapmusik.
Hon vill fortfarande fixa pastor Jasons frisyr.
John återhämtade sig helt.
Han vill bli präst och trivs som baskettränare.
Översättning: Love Waurio, Deluxe.